СЕРІАЛ NETFLIX
Якщо щось є просто перед вами…
це не означає…
Гей!
…що воно досяжне.
Завжди щось стає на заваді.
Іноді це суперник.
Іноді ти сам.
Починайте бій!
Визнай поразку, інакше помреш. Вибирай.
Це ж твоє життя.
Бене, годі. Відпусти її!
Джеймі, облиш. Здавайся.
Боюся, у реальному житті здатися не вийде.
-Досить! -Ні!
Джеймі повідомить, коли буде досить.
Відсмокчи, кальмарчику.
Браво.
Пам'ятайте, діти,
ми ніколи не дізнаємося, на що здатні,
поки не будемо змушені боротися за своє життя.
І як їхній сенсей, я простежу, щоб їм ніколи не довелося.
Тоді ти себе переоцінюєш.
Діти, залиште нас.
Ходімо.
-Вони не готові. -Неможливо підготуватися до кінця.
Відправити їх на той бік — це самогубство.
Ти надто прив'язався, мій давній друже.
Утратив об'єктивність.
А ти так відсторонився, що втратив людяність.
Яку людяність?
-Я не дозволю їх скривдити. -Не дозволиш?
Ти забуваєшся, Поґо. Вони мої діти.
І зроблять усе, що я попрошу.
Якщо не схвалюєш, шукай іншу роботу.
До ранку мене не буде.
Навіщо чекати? Можеш зібратися за годину.
Я не роблю татуювання дітям.
Клас, я тут не для цього.
Я прийшов, бо в нас є спільний друг.
Сер Реджинальд Гарґрівз.
Що б це не було, мені не цікаво.
Ти не розумієш. Я один з його дітей.
З іншої часової лінії.
Інша часова лінія?
Як би божевільно це не звучало, ми зустрічалися раніше.
У 1963 році,
коли ти був шимпанзе в підгузку, якому конче був потрібен манікюр.
Якщо не пам'ятаєш, у мене є шрам як доказ.
Якщо це правда, я б говорив із чоловіком за 60.
Вибач, у мене був дуже важкий день.
Поґо, вислухай мене.
Час повертатися до мами, малий.
Або що?
Чорт.
Дай сюди байк. Це терміново.
Ти мене сплутав з іншим, мені плювати.
Віддай байк, бо інакше…
Добре.
Що ти слухаєш?
Гарлане.
Навушники.
Що слухаєш?
Тебе.
У кожного свої вібрації.
Як звуковий відбиток.
Справді?
І який мій звук?
Неправильний.
Ти неприємна людина.
Привіт.
Ви поладнали?
Так. Найкращі друзі.
Як інші сприйняли твою втечу?
Зараз я не їхній улюблений брат.
Усе добре, Гарлане?
Містер бесіда.
У тебе все добре?
Так, авжеж.
Просто ситуація погіршується.
Дуже скоро всьому настане кінець.
Гаразд, тоді який план?
Гарлан допоможе придумати, як мені повернути сили.
А якщо не вийде?
Вікторе, я тебе підтримую, але є межа.
Інші мають рацію. Куґельбліц не чекатиме.
Так, я знаю…
Даю час до вечора.
Потім змушу тебе повернутися зі мною.
Добре.
Чесне братерське.
Я серйозно.
Не жартуй зі мною, малявко.
Зробімо це.
Стене?
Стенлі?
Прокидайся!
Не можу знайти Стена.
Ти завжди кричиш уранці?
Я так роблю, коли хвилююся.
-Упевнений, він десь тут. -Добре.
Його ж не куґельбліцнуло, як інших, правда?
Чорт.
Добре. І про горіхове масло не забула.
Гаразд.
-Тебе хтось бачив? -Ні, але я не зможу ховати тебе тут вічно.
А я не можу повернутися в готель.
Чому?
Не знаю.
Лютере. Ти заїдаєш стрес.
Ні.
Гаразд. Що відбувається?
Я посварився з рідними.
З ким саме?
З кількома з них.
Добре.
Пам'ятаєш, я казав, що моя сім'я — це все, що в мене є?
Так.
Я починаю сумніватися, що вона в мене є.
Мені дуже шкода.
Усе гаразд.
Я так втомився боротися.
Єдине, що нас об'єднує, — це дитячі травми.
Я… Я не впевнений, що цього достатньо, щоб втримати нас разом, розумієш?
Розумію.
Так.
В одному я впевнений на 1000 %.
Рахуєш ти так собі, але ми над цим попрацюємо.
Чорт!
Привіт.
Бен хоче поговорити.
Чудово. Буду за десять хвилин.
Не з тобою.
З ним.
Ой! Привіт, Фей. Як справи?
Звідки ти знаєш?
У нас спільна стіна.
І твоє ліжко скрипить.
Я всю ніч не спала.
Я ж казала!
Стене.
Стенлі!
Господи.
Стене.
Стенлі!
Бридота.
Я дещо знайшов.
Що?
Нічого собі.
Моторошне місце.
-Стенова запальничка. -Гадаєш, він там?
Звісно, там.
Жоден живий 12-річний хлопець не встоїть перед таємничим тунелем.
Стене!
Ти йдеш?
-Після тебе. -Добре.
Насолоджуйся видом.
Хай би він був там, інакше я за себе не відповідаю.
Це ти придумав іти в цю смертельну діру.
Ми ходили по колу?
Це завжди тут було?
Ні, і я не з тих, хто забуває дупи.
Глянь на цю картину.
Що тут відбувається?
Не знаю, але раніше то був портрет жінки.
А тут були кукурудзяні зерна.
Зазвичай я цього не кажу, але мені офіційно не по собі.
Я хочу поговорити про привиди…
Із чого почнемо?
Не знаю.
Почнімо з того, що ти робив у стодолі
в 1963 році.
Тоді не вийшло.
Я вже не дитина. Можу допомогти.
Гаразд, як?
Я покажу.
Чуєш?
-Я чую вітер. -Ні.
Глибше.
Кожна жива істота має енергетичну хвилю.
Власний звук.
Я… не можу.
Зосередься. Я хочу, щоб ти почув.
Мені боляче!
Розслабся. Впусти звук.
Вікторе?
Гарлане, припини!
Я витримаю.
Гарлане, досить!
До мене дійшли чутки, що ти його відпустив.
Слухай уважніше, Вікторе. Почуй.
Я чую.
Зосередься. Хай звук проникає в тіло.
Гарлане!
Гарлане, припини! Це занадто.
Як я це зробила?
Ти не мала права! У нас виходило.
Виходило? Ти його мало не вбив!
Ти казала, що зачекаєш до вечора. Ще є час. Ти обіцяла.
Ні. Тут щось інше.
Ти б інакше так життям не ризикував.
Що б це не було, скажи мені.
Ти не мусиш тут бути.
Мені більше нема куди йти.
Але я не буду стояти й дивитися, як ти намагаєшся себе вбити.
Добре.
Я готовий.
Скільки ще чекати?
Ти кудись поспішаєш?
Ні, просто… Я не повинен тут бути.
Бен і Фей можуть вистрибнути з-за дивана
й убити мене.
Я не дозволю їм тебе скривдити.
Добре.
Залиш нас.
Ти. Будь чемний.
Вибач, друже. Я не хотів прокрадатися у ваш дім.
-Не звинувачуй Слоун… -Граєшся?
Великий фанат «Ятці».
Знаєш, старий Бен посміявся б із цього жарту.
Гаразд, Гіганторе,
досить.
Що це за дивна історія з вашим братом?
Він… ти…
був найкращим з нас,
і ти надто рано помер.
Інцидент з Дженніфер…
Що?
Неважливо.
Просто знай, що без тебе все змінилося.
Тож я прийму кожну секунду будь-якої твоєї версії.
Я не він, придурку.
Так, я знаю.
Він дбав про людей. Був безкорисливий і добрий…
А ще кумедний.
Знаєш, можливо…
можливо, у тобі є частинка його.
Ні. Зовсім ні.
Генетично ти та сама людина, просто виріс в іншому середовищі.
Починається.
Стара суперечка: природа чи виховання.
Заперечуй,
але він там…
десь.
Добре.
У мене був один великий тупий брат, який казав мені, що робити.
Інший мені не потрібен.
Але команда знадобиться.
Ґрейс!
Мамо?
-З тобою все гаразд? -Звісно. Чому питаєш?
Відкрий.
Я не можу прийняти.
Боже мій.
Ти серйозно?
Краще хай буде з нами,
ніж проти нас.
Приміряєш? У тебе розмір, як у Маркуса.
Що не так?
Це для мене честь.
Справді, просто я…
Я досі учень Амбрелла.
Правда?
Можеш залишатися скільки хочеш.
Що це було?
Тобі не обов'язково знати.
Чим можу допомогти?
Хочу поговорити з Поґо.
Тут немає Поґо, гарбузику.
Добре.
Раджу забратися з моєї власності, поки я не покликала шкільного наглядача.
Усе гаразд, Теммі. Впусти хлопця.
Ти або тупий, або у відчаї.
-Що із цього? -Ти мені скажи.
Схоже на мою роботу, але я не робив цього тату.
Поки що ні.
Це я вирізав у себе 100-літнього.
Отже, у відчаї.
Ти б теж був, якби знав, що на кону весь усесвіт.
То це сталося.
Ось.
Упізнаєш?
Реджі був одержимий цими символами.
Це знак.
Символ, який вважається магічним.
Тато вірив у науку, факти.
Я не дуже поважав старого, але поважав це.
Буга-га — це не його фішка.
Має бути раціональне пояснення.
Не знаю, він казав, що це проєкт Забуття.
Забуття.
Цей проєкт. Я мушу знати більше.
4-Адам-30 просить спецпідрозділ і підтримку.
У тебе вийде!
Каліфорнія-стріт, 3455.
Мене обстрілює нападник з автоматичною зброєю.
У нього заручниця.
Знову ти!
Чим зобов'язаний?
Ну, знаєш, коли втретє настає кінець світу,
я подумав, час нарешті пізнати свого старого краще.
Я не твій старий, юначе.
Я схожий на нього, поводжуся, як він, але я тебе не виховував.
Так, інша часова лінія. Я розумію, але ти все одно він!
Ти схожий на нього
й поводишся, як він, от тільки…
Тільки що?
Ти набагато приємніший за того.
Він був повним мудаком!
Яка нецензурна лексика щодо батька!
Ти так вишукано говориш.
Я б залюбки поговорив, але дуже зайнятий.
Не пощастило!
Усе веде мене до тебе, сюди. Номер «Білий бізон»,
суп менудо, схожий на картину.
-Тобі відомо про номер «Білий бізон». -Я там помер!
-Чого ти від мене хочеш? -Я…
Ти колись відчував, що маєш щось робити,
щось важливе, але ніхто не каже, що саме,
і ти боїшся, що пропустиш або зіпсуєш усе,
бо ти завжди все псуєш, і тобі це, бляха, набридло!
Добре, продовжуй.
Мені потрібна твоя допомога, щоб зрозуміти, хто я.
Наприклад?
Чому ти замкнув мене в мавзолеї
і сповільнив моє серцебиття,
поки я не очуняв у власному блювотинні.
Це мені показала дівчинка на велосипеді.
Але вона, можливо, Бог.
А може, диявол.
Не знаю. Хтозна? Не розбираю, хто є хто.
Ти так чарівно схиблений.
Сідай.
Сідай. Розказуй усе!
Добре.
Стене!
Стенлі!
Дивне місце.
Справді? Я і не помітила.
Ходімо.
Агов!
Готель «Забуття».
Не вмієш читати? Тут написано «не дзвонити».
Нам потрібна допомога. Нащо дзвінок, якщо не можна дзвонити?
Труді мене вб'є.
-Хто така Труді? -Мама Стена.
Чекай.
Що?
Стен не наша дитина. Хочеш суші?
Це було наче сон.
І водночас схоже на рекламу парфумів.
І там був суп.
А коли закінчив,
я повернувся.
Просто…
Я сказав, що повернувся.
-Ти мене хоч слухаєш? -І дуже уважно.
Це неймовірно.
Усе неймовірно,
відколи ти допоміг мені із цими пігулками.
І я хочу тобі віддячити.
Допомогти тобі зрозуміти, хто ти насправді. Хочеш?
Понад усе на світі,
хіба ще йогурт з пробіотиками, від якого я не пукаю.
То йди сюди, хлопче!
Добре.
Трохи незграбно, я не такого очікував, але треба із чогось починати.
-Що ти там робиш? -Перша частина зцілення.
Експеримент.
Неймовірно.
Це була місія камікадзе.
Він готував дітей Сперроу з думкою,
що вони не повернуться.
Тому я дав дітям пігулки, щоб уберегти їх від нього.
Мій брат-наркоман допоміг йому зіскочити. Хто б подумав.
Проєкт Забуття починається знову, і ви всі в небезпеці.
Мабуть, варто набити татуювання. Завершити цикл.
Ти впевнений?
Думаю, долі байдуже, упевнений я чи ні.
Ще те стерво, скажи?
Тоді почнімо.
Ти досі використовуєш звуки, які чуєш,
як дощ, вітер чи звук власного дихання.
Ти маєш навчитися використовувати звуки, яких не чуєш.
І як це зробити?
Коли ти пішов, я зрозумів, що ця штука всередині мене.
Ця
сила.
Я хотів використати її для добра.
Для чогось
прекрасного.
Я не знав, що це було.
Я назвав силу Меріґолд.
У перекладі «нагідки»?
Знаєш, як бджоли знаходять пилок?
Бджоли мають позитивний заряд. У квітів негативний.
За допомогою ворсинок на тілі
бджоли виявляють взаємодію між полями.
Вони чують пилок.
До чого ти хилиш?
Досить слухати…
вухами.
Слухай силою Меріґолд.
І знайди мою.
Я думав, ти ненавидиш дитячі майданчики.
Щоразу, коли ми проходили повз, ти дивилася в інший бік.
Наш батько не дозволяв нам там гратися, казав, що вони для малих дітей.
Клер їх любила.
Особливо гойдалки.
Шкода, що ви не знайомі.
Упевнений, ми б поладнали.
Ще як. Вона б тебе полюбила.
Як я тебе покохала.
Як досі кохаю.
Я теж тебе кохаю. І завжди кохатиму.
Прошу, припини.
Чому?
Бо ти не справжній.
Рей помер дев'ять років тому, йому було 82. Я перевірила.
Маю надію, я прожив гарне життя.
Не таке, на яке заслуговував.
То що?
У тебе видіння?
Здається, я божеволію.
Час від часу ми всі божеволіємо.
-Може, стрес так впливає на людину. -Ти не розумієш.
Я не поверну тебе чи Клер.
Ви обоє зникли назавжди, наче ніколи не існували.
Ти хоч існував?
Ми були тут. Ти це знаєш.
І поки ти жива,
ми житимемо там
і тут.
Де й коли б ти не була, ми завжди будемо з тобою,
тож ти маєш зробити все, щоб вижити.
Пообіцяй мені.
Боже.
Вікторе.
Вікторе!
Вікторе.
Агов.
Отямся.
Ти цілий?
Агов.
Гарлане?
Сила зникла.
Ми це зробили.
З ним усе гаразд.
Чуєш? З ним усе добре.
Отже, Стена всиновили.
Так, добре.
Мене всиновили. І нічого.
Не всиновили. Я позичила його в подруги на тиждень.
Зачекай. Ти по… Лайло, ти викрала дитину?
Вона поїхала, а йому треба було відволіктися,
і я хотіла знати, який з тебе тато.
Стрес-тест, перевірка на міцність.
Ти ненормальна?
-Ми зустрілися в дурці. -Неймо…
Стен заслуговує на краще.
-Стенлі зі мною заодно. -Господи.
Ти…
-Чорт! -Усе добре, коханий. Ти зможеш.
З тобою розберуся пізніше.
Ми загубили дитину.
Людську істоту, яка належить іншим.
Чому, по-твоєму, я їм кляту мертву рибу?
Я обожнюю малого негідника більше, ніж ти.
Але Стенлі про себе подбає.
Мабуть, десь регоче. Нам треба…
Забудь. Я сам розберуся.
Краще залишатися на одному місці. А якщо він блукає поруч?
Як Віктор?
Спить.
Він виснажений.
Дякую, що дала нам закінчити.
Він мій брат.
Усе для нього зроблю.
Що тепер буде зі мною?
Повертайся додому.
Ми за тобою приберемо.
З учнями Сперроу?
Так.
Нічого. Я знаю, чому не подобаюся тобі.
Ти маєш владу над братом…
За те, що я вам зробив.
Ти про що?
Я…
Я думав, Віктор сказав.
Про матерів.
Це був ти.
-Через тебе вони мертві. -Я випадково.
-Я не хотів їх скривдити. -Через тебе Клер мертва.
-Сили вийшли з-під контролю. -Через тебе настає кінець світу!
Я не міг зупинитися.
Віктор знав.
Вибач.
Я не хотів…
«Вибач» кажуть, коли проливають молоко,
а не вбивають чиюсь дитину!
Що ти робитимеш?
Стене!
Лайло! Іди сюди.
Ти його знайшов?
Я не можу вийти. Двері не пускають.
Я більше ніколи тут не їстиму.
Увага, як у плодової мушки.
-Куди ти? -Покличу когось на допомогу.
Чекай! Ні!
-Дієґо? -Я чую.
-Забираймося звідси. -Без Стена не піду.
Бігом!
Швидко!
Давай!
Ну ж бо!
Рухайся!
Бігом!
-Багато крові. -Усе гаразд.
Тисни сильніше!
Стенлі?
-Ти знущаєшся. -Де ти був?
Що? Дитина не має права на коктейль і шоколадку?
Чорт.
ЗЛОЧИН — ПРОБЛЕМА МИ — РІШЕННЯ
Ви отримали, що хотіли.
Це все.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин